-Får jeg spørre om en ting, far? -Alltid.
Returnerer vi til Charleston hvis vi finner Anne og Alexis?
Jeg vet ikke hvilken framtid vi skulle ha der. Vil du det?
-Jeg har venner jeg vil savne. -Som Deni?
Hun ville sikkert akseptere at lillesøsteren min er en hybrid,-
-men andre kommer til å behandle henne som et misfoster.
Jeg var gammel nok til å takle det, men jeg vil ikke at hun skal lide.
Ikke jeg heller.
Hvis vi ikke returnerer, hva skal vi da gjøre?
Vi fortsetter å slåss. Jeg har faktisk ikke tenkt så langt ennå.
Vi skal ta oss til Mechanicsville og finne Anne og Lexie.
-Den nye lederen virker selvgod. -Det er nifst å kanalisere ham.
-Er han ikke som Rødøye? -Han er mye mer...utålmodig.
Men han er lojal, og alle ser opp til Rødøye.
Å ta kontakt med mennesker, var en risiko som krevde mye...
De kommer. En patrulje leter etter dere. Dere må flykte.
Hvilken retning kommer de fra?
Du er nok for ung til å huske utfluktene vi hadde i Berkshire.
Vi reiste teltene, og pappa pleide å lage bacon med egg og kjeks.
-Jeg husker det. -Jeg er fryktelig lei for det...
...men vi har bare havregryn og litt kaffe.
Mat smaker alltid best når man sulter.
Det er pussig. Man ser ingen spor etter krigen her.
Alt vi har vært gjennom... Hva hadde skjedd hvis vi dro hit i stedet?
Da ville jeg aldri fått skyte med gevær.
Når vi finner Anne og Lexie...
...så vil kanskje pappa bo her hvor det ikke finnes noen skitters.
Kanskje det. De er tilbake.
-Vi må komme oss i vei! -Skitters og mechs er på vei!
Pakk sammen.
De gode nyhetene er at geskjeften blomstrer, men hva så?
-Vi har en masse kreditter. -Hva skal jeg med disse papirlappene?
Få meg en ny tannpasta? Framtiden er for uviss, Lyle.
-Carpe diem. Grip dagen. -Ta det man kommer over.
Vi trenger noen å handle med. Et annet samfunn, eller noe.
-Som det presidenten hadde. -Det er en veldig god idé.
-Hva faen holder du på med? -Vi skal taue bort dette.
-Hele området skal tømmes. -I helvete heller.
-Hvem ga ordren? -Presidenten av Det nye Amerika!
Det sant som de sier. Fullstendig makt korrumperer fullstendig.
Når musen er borte, tar katta... stort sett det den vil, hva?
Det kommer flyktninger hver dag, og vi må har mer plass.
Vi må ha mer plass i Pope Town, og det inkluderer din bar.
Folk trenger å kunne lette på trykket. Det bør ikke bygge seg opp.
-Du må ikke stenge, bare flytte. -Til Timbuktu?
-Hvis Tom Mason var her... -Sanitet til forsvarslinjen!
Vær så snill, skynd dere!
Presidenten trenger umiddelbart medisinsk hjelp.
Hvis ingen rører seg, så dør ingen.
-Hva har du i nakken? -Det er kviser.
Slipp våpnene! Nå!
Jeg oppfordrer mine gutter til å se seg for før de hopper.
Ben.
-Hva vil dere oss? -Gå av hestene og legg ned våpnene.
Vi kunne ha drept dere tidligere. Vi vil bare ha hester og oppakning.
Gjør som vi sier, så blir ingen skadet. Still dere mot lastebilen!
Få opp farten! Sånn, ja...
Har dere bodd her siden invasjonen? Vi kommer fra Charleston.
Da har dere ikke hørt det. Tusenvis av overlevende har samlet seg der.
-Hvorfor? -Vi hjelper hverandre.
-Vi har avlinger og buskap. -Vi har til og med en regjering.
-Og en hær. -En hær?
-Hvem skal dere slåss mot? -Romvesenene.
-Stemmer det? -Ja, det stemmer.
Da er dere splitter pine gærne.
-Hva gjør vi nå? -Vi tar sakene våre tilbake.
Ja, men vi må være raske og smarte. Vi må finne Anne og Lexie.
Vi har anropt hovedkvarteret på den frekvensen du oppga, uten å få svar.
-Fortsett. De kommer til å svare. -Charleston står til din disposisjon.
Takk, miss Peralta.
Ditt navn høres kjent ut. Inngikk ikke du i Jim Webbs stab?
-Jo, jeg var administrativ sjef. -Jeg visste det.
Han sa at du var hissig.
Han sa at man ikke vil få kjeft av Marina.
Senatoren var svært flink med ord, sir.
-Overlevde han ikke? -Dessverre ikke.
-Men du har mirakuløst gjort det. -Miraklet står ved siden av meg.
Jeg beskyttet bare presidenten fra nedslaget da flyet styrtet.
Kroppene våre er kamptilpasset, og vi tåler mye større påkjenninger.
Cochise sier at Volm-våpenet snart er klart.
Trass forsinkelser kan vi angripe Esphenis kraftfelt innen to uker.
Jeg er ikke så sikker på det. Vi har mange ubesvarte spørsmål.
Ifølge vår vitenskapsekspert, så har våpenet mye mer kraft enn nødvendig.
Det stemmer, men jeg kan ikke forklare mer inngående akkurat nå.
Det er et sikkerhetsproblem i Charlestons ledelse.
Hvis du mener Espheni-spionen, så har vi løst det problemet.
Vi fjernet moldvarpen fra Hal Mason og har ikke mer lekkasje.
Unnskyld, men det er et farlig antakelse.
Espheni ville aldri stole på én strategi alene.
De inngående detaljene må forbli konfidensielle, miss Peralta.
Krigen kan avgjøres med våpenet, og vi har ikke råd til forsinkelser.
-Selv om vi ikke kjenner virkningen? -Oberst...?
Vi kan ikke se bort fra fordelene av å ha Volm-rasen som allierte.
Men jeg mener at vi skal lede operasjonen med hjelp fra Volm-rasen.
Jeg er enig med miss Peralta. Hvis vi ikke får totalt innsyn,-
-så kan det ikke anses som en likeverdig allianse.
Takk for din oppriktighet, men oppdraget må fortsette som planlagt.
Det ville kanskje vært best hvis jeg fikk inspisere våpenet med egne øyne.
Som du vil.
Tar du av salene, jenta mi?
Ikke så dårlig for en halv dags innsats.
Sortert og lagt vekk innen 20 minutter, gutter.
-Hestene er sikkert tørste. -Hent vann til dem, da.
Du vet at pumpa er ødelagt etter at du brukte den.
Dette kan funke.
Her.
-Vil du snakke om det? -Hva da?
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Da du salte av, ga jeg deg råd som jeg skammer meg over nå.
Jeg kan ikke slutte å tenke på at jeg sov inntil Maggie hver natt.
Hun forlot meg ikke, og hun visste ikke om parasitten jeg bar på.
-Jeg kunne ha skadet henne. -Er det derfor hun ikke blir med?
Vi vet ikke hva som venter oss. Hun har hatt det tøft nok.
-Hva er det? -Stans, vi nærmer oss.
Ta dere fram så stille dere kan.
Latsabber...
Matt!
Ikke en lyd! Greit?
-Marineringssaus og kjøttboller. -Høres deilig ut.
Ikke prøv dere!
Duane?
Gil!
Ikke rør deg!
-Slipp den! -Det kan du glemme!
-Hal? -Jeg har det bra.
Hvorfor gjorde du det?
Vi skulle fraktet tropper til forsvarslinjen for en time siden,-
-men alle mekanikerne er syke, og dette er dagens tredje havari.
Vi har lignende problemer i våpenlageret.
-Vi har våpen som må fikses. -En organisert uthalingsaksjon?
Jeg er ikke paranoid av meg, men Pope ser veldig selvgod ut.
-God ettermiddag, oberst. -Hva driver du med, Pope?
Ingenting. Jeg snakker bare med borgerne i byen vår,-
-påpeker at de har rettigheter. Hvis vi fortsatt er et demokrati, da.
Hvis vi mangler kjøretøy, våpen og soldater når fienden angriper,-
-så mister vi mange liv. Kan du leve med det?
Jeg fornøyd med å ha greid å fange miss Peraltas oppmerksomhet.
Det er feil tidspunkt for dumheter.
Ikke ta det ille opp, men det er akkurat riktig tidspunkt.
Først måtte vi slave for Volm-rasen, og nå dette?
Dette er feil vei å gå. Finn en ny retning, en ny framtidsvisjon.
Det du sier er dumt og farlig. Når Tom kommer tilbake...
Tom Mason er smart nok til å vite når man skal forlate et synkende skip.
Skap orden i rekkene, øyeblikkelig.
-Sannheten svir, eller hva? -Ja, sannheten svir som faen.
Ta av ham jakka.
Vi må stanse blødningen.
Såpe, vann og rene håndklær. Kom igjen!
-Hvorfor komme og drepe broren min? -Vi kom fordi dere ranet oss.
-Vi prøver å overleve. -Vi raner ikke folk.
Vi lever ikke noe luksusliv. Jeg har barn å tenke på.
Romvesenene har tatt familien min, og jeg burde lete etter dem nå.
Vi vil bare ha sakene våre, så forsvinner vi. Hvor er de?
I skjulet, så vidt jeg vet.
Matt, hent sakene våre og skynd deg tilbake.
De forventer at vi skal arbeide for dem og storskallene.
Uten å stille spørsmål, uten å klage.
Og hele tiden fornekter de oss våre enkle gleder.
Før de slutter å konfiskere våre ting og eiendom, jobber vi ikke for dem.
Og vi kommer ikke til å slåss for dem.
Pope har rett.
-Velkommen, oberst. -Vi trenger et sted å puste ut.
Jeg innser det, og det gjør også miss Peralta.
Men i mitt syn på demokrati er det ikke plass til-
-forakt for loven.
Spesielt hvis det utsetter vårt samfunn for fare...
...og hindrer fremdriften av krigsinnsatsen. Er det oppfattet?
Du er herved arrestert, Pope.
-Hva anklages jeg for? -Sivil ulydighet og oppvigleri.
Du har myndighet, men du har ingen rett til dette.
Drikk opp og gå tilbake til deres boliger.
Alle vakter på Volm-prosjektet skal fortsette, uten avbrudd.
God kveld.
-Hvordan fant dere gården? -Den har vært vår i tre generasjoner.
Jeg ble født her, akkurat som broren min og alle barna mine.
Og dere valgte å bli her etter invasjonen?
Det kom aldri noen hit. De er ikke interessert i oss.
Jeg har sett romskip og eksplosjoner, og jeg har hørt historiene.
-Kommer han til å klare seg? -Jeg vet ikke.
Han er visst en hardhaus, så han har nok en sjanse.
Han er virkelig en fighter. Onkel Gil er for ond til å dø.
-Hva er det du har i nakken? -Det er en lang historie.
Romvesenene festet en parasitt på ryggen min for å kontrollere meg.
-Deler av den er fortsatt der. -Så nifst.
Alt de gjør er nifst. De drepte flere av vennene mine og min mor.
-Moren min ble også drept. -Dere så dem jo bare på avstand?
Det var ikke romvesenene. Det var mennesker.
Etter invasjonen kom det en skare menn som sa at de var på flukt.
Vi inviterte dem inn og ga dem mat. De prøvde å rane oss.
De skjøt moren min før vi rakk å hindre dem.
Så du henne dø?
Pappa sa at det er den nye verden nå. Enten dreper man, eller blir drept.
I Charleston tar vi hånd om hverandre. Dere burde dra dit.
Pappa vil aldri gå med på det.
-Du er ikke fra disse traktene. -Jeg kommer fra Boston.
Vi har slåss mot dem helt siden de ankom, guttene mine og jeg.
Vi har større sjanse til å overleve her.
-Så lenge det er noen dere kan rane. -Det skjer sjelden.
Du kan ikke klandre meg for å prøve å holde familien min i live.
Du har lykkes bra hittil. Det er alltids noe.
-Romvesenene finner dere snart. -Skal vi følge deg til ditt paradis?
Jeg forstår deg. Jeg ville også vært sint hvis broren var såret.
-Du forstår ikke hva jeg føler. -Du vet ikke hvem du snakker med.
Vi har opplevd historiene dere har hørt om.
Romvesenene drepte min kone.
Jeg vet en hel del om tap - og anger.
Det er der når jeg våkner, og når jeg legger.
Og hver eneste time og hvert minutt imellom.
Fjellene deres er ikke høye nok, dere kan ikke gjemme dere her.
Vår eneste sjanse er å forene oss i kampen mot dem.
-Pappa! -Hva er det, gutt?
Det er onkel Gil. Han er i ferd med å dø.
Min bror er døende. Dere må la meg få møte ham.
-Vi kan ikke stole på ham. -Skal han dø uten familien sin?
-Lover du ikke å prøve deg på noe? -Jeg gir deg mitt æresord.
Gil... Det er Duane. Hører du meg?
Du må kjempe. Vi er her hos deg. Alle sammen.
Du greier dette. Du trenger bare å holde ut.
La være! Legg våpnene på gulvet.
Ta fingeren bort fra avtrekkeren!
Hendene over hodet.
Still dere mot veggen på venstre side. Mot veggen på venstre side!
-Akter du å drepe barna mine?! -Du får skylde deg selv!
-Vi kan ikke slippe dem. -Ungene dine vil huske dette, alltid.
Vil du forvandle dem til mordere?
-Nei... Pappa? -Det er en hard verden.
Mine barn må herdes for å overleve.
-Du gjør ikke sånt. -Dere skjøt broren min! Mot veggen!
Ikke vis dine barn din umenneskelige side! Slipp våpenet!
Jeg kommer til å skyte. Ta farvel med familien.
Gjør det nå, før du er på vei videre.
Akter du å skyte meg, så får du se meg i øynene når du gjør det!
Vi er ingen monstre. Vi er bare en familie som prøver å overleve.
Nei!
-Det er ingen fare. -Be Luke om å slippe våpenet!
-Nei, sir. -Tenk på det.
Luke skyter meg, Hal skyter Luke, og Ben skyter deg.
Hva skjer da med Gil og barna?
-Ta fingeren bort fra avtrekkeren. -Nei.
Slipp geværet, gutt. Gjør som pappa sier!
Ingen fare, du var flink. Det er ingen fare.
-Imponerende. -Det er tilstrekkelig for oppgaven.
Rekker troppeskipet å komme hit før Espheni aktiverer kraftfeltet?
-Det er høyst usannsynlig. -Hvorfor har dere da sånt hastverk?
Kan ikke skipet gå i omløpsbane så lenge?
Som jeg sa, så vil Espheni skape et kraftfelt som dekker hele jorden.
Ødelegger vi et av tårnene, så får skipet et hull å komme seg gjennom.
Kraftfeltet kommer til å bestråle jordas overflate så sterkt,-
-at det dreper alle livsformer innen tre måneder.
Det har vi ikke blitt informert om. Hva med fiskeskallene, dør de også?
Dessverre ikke. Espheni har genmodifisert seg selv-
-og sine slaver til å motstå effektene fra strålingen.
Jeg ga all informasjon til professor Mason. Han var enig i-
-at vi bare vil forårsake panikk hvis vi informerer allmennheten.
-Jeg er også enig i det. -Derfor, miss Peralta...
Den overdrevne kraftkilden er nødvendig for å ødelegge kraftfeltet.
Med en enorm energipuls kan vi overbelaste det.
-Hvorfor fikk jeg ikke vite det? -Det innebærer en stor risiko.
Hvis kraftfeltet ikke ødelegges, kan energien påskynde prosessen.
Alt liv på denne planeten, slik vi kjenner det, kommer til å opphøre.
La det være ulåst.
God aften, lensmann.
Har du tid?
Jeg har fullt opp i dag, men kan gjøre et unntak for deg.
Unionens tilstand må virkelig være dårlig, når du vil snakke med meg.
Jeg ville kaste deg ut, så overbeviste Tom meg-
-om at vi trenger noen med tvilsomme motiver.
Vi nærmer oss en tid da det er sant.
Jeg trodde at du og vår erstatnings- president hadde full kontroll.
Trøbbel i paradiset, oberst?
Jeg kan trenge din hjelp, Pope.
Trenger du min hjelp? Du satte en stopper for meg.
Du nedla virksomheten min og låste meg inne.
Det blekner mot det som venter. Du kan ha rett om Volm-rasen.
-Er det alt du har tenkt å fortelle? -Til du trenger å vite mer.
Kom deg ut herfra.
Og slutt å hisse opp borgerne.
-Sitter ikke du innelåst? -Jeg ble løslatt.
Nå som verden virket så lys.
Det er ting i gjære. Jeg kan ikke si mer enn det.
-Så du vet ikke? -Nei, men det kommer øverst fra.
Nå når Mason er borte, trenger du kanskje en venn.
-En venn? Jeg klarer meg. -For gammelt vennskaps skyld.
Vi var aldri gamle venner. Det er ikke slik jeg husker det.
-Jeg reddet livet ditt. -Du og din bande kidnappet meg.
-Du hadde bare trengt å si fra. -Du visste det, din jævla løgnhals.
Som du løy om parasitten på kjæresten din. Og du gjorde ikke noe.
Vi er av samme sort, vi gjør hva som helst for å overleve.
Jeg har en tre mils liste med synder, men jeg sier det som det er.
-Du er så selvgod. -Det kommer en dag...
...da ditt lille teatralske spill kommer til å være over.
Når det skjer, så kommer du til å krype tilbake til meg.
Det er dagens sannhet.
Herr president? Hvordan har du det?
Jeg har fått hardere smeller i kongressen og overlever nok.
-Jeg skal bare skifte drypp. -Vær så god.
Hvor lenge har du vært lege?
Jeg var legestudent ved invasjonen. Dr Glass har lært meg alt jeg kan.
-Hvor er han nå? -Hun.
Jeg beklager. Denne forbannede krigen...
Vet du hva jeg tror?
Dr Glass hadde flaks som fikk en sånn flink elev.
-Derfor har jeg også vært heldig. -Takk, sir.
Det er slike som deg som kommer til å gjenoppbygge verden etter krigen.
Det er min tiltro til det som får meg til å orke å gå videre.
Takk, doktor.
-Var det noe mer? -Nei, sir.
Dr Delgado?
-Ja? -Presidenten er blitt skutt.
Han slapp iallfall å lide. Det første skuddet var drepende.
Drapsmannen var i rommet under. Han brukte et Volm-modifisert våpen.
-Samme våpen som drepte Manchester. -Samme type.
I så fall var ikke Hal Mason muldvarpen.
-Vi har en forræder i Charleston. -Ha alt fokus på å finne ham.
-Rekrutter så mange som kreves. -Jeg vil ha rapporter hver kveld.
-Jeg kontakter presidentens folk. -Ikke før vi har fått greie på mer.
Jeg vil ikke lokke til oss andre som utsetter oss for en heksejakt.
Landets borgere må få vite at de har mistet sin leder.
-Du har dine ordre. -Ja, ma'm.
Du har dine, oberst.
-Ikke nå, Pope. -Trenger jeg å påpeke det åpenbare?
Miss Peralta mistet makten da presidenten kom,-
-og et døgn senere blir han henrettet av muldvarpen.
Nå sitter hun atter ved makten.
Charleston ligner ikke noe demokrati, snarere et romersk palass.
Da får du passe deg, slik at du ikke får en dolk i ryggen.
Du også.
Når denne stien er forsert, er det 25 km til Mechanicsville, Anne og Lexie.
-Karen kommer til å vente på oss. -Det går jeg ut fra.
-Vent! Mechs. Der borte. -Vekk fra stien.
Jeg ser ingenting. Jo, vent... Megamechs.
Det er to stykker.
-Der borte. -Sikkert et halvt dusin skitters.
-Det er en spaningspatrulje. -Som rebellene advarte oss mot.
-De er på vei mot Picketts gård. -De har ikke en sjanse.
-Skal vi la dem i stikken? -De ville skyte oss.
Men det gjorde de ikke. Og jeg tror ikke at de ville gjort det.
Tenk på Anne og Lexie. Vi har allerede kastet bort mye tid.
Hvis vi bare bryr oss om våre egne, så er vi som romvesenene.
Dere blir ikke med. Dere må finne Anne og Lexie i Mechanicsville.
-Sjekk situasjonen der. Vi ses der. -Men pappa...
Du må gjøre som jeg sier. Greier du det?
-Ja, pappa. -Ok... Lykke til.
Pickett?
Er det noen her?
Kom igjen, djevler!
Tekst: Anne Brit Kjelsrud www.sdimedia.com